Olen siis umbes poolteist aastat mänginud, oman elektrikitarri millega mänginud umbes pool aastat, käisin üks aasta grupiõppes ja paar tundi eratundides, edasi olen õppinud ise ja tahaks küsida, kas peaksin uuesti minema tundidesse, et õppida neid võtmeid ja muud teooriat või on see valikuline värk? Ise soovin kunagi ise ka lugusi teha ja bändi ja tahaks teada kas see et ma ei tea teooriat hästi võib kunagi mulle takistuseks tulla. Siiamaani olen ainult mängimisele rõhku pannud ja teooriaga pole viitsind üldse jamada.Praegu ei tea suht mitte midagi sellistest asjadest nagu võtmed vms.
Ette tänades.
Õppimine
Re: Õppimine
Kõik oleneb sellest mida ise saavutada tahad, kui tahad doktorikraadi saada pead ülikooli minema
Re: Õppimine
Vanad bluusimehed ei õppinud mingeid "võtmeid" ja ei teinud sellest eriti probleemi. Aga bändi tehes on lihtsam kui midagi kirja ka paned.
Nagu Guthrie Govan oma raamatus kirjutab, on kitarrimäng nagu keeleõpe, põhimõtteliselt saad ka kuulmise ja turistisõnastikuga hakkama. Teatud tasemeni.
Nagu Guthrie Govan oma raamatus kirjutab, on kitarrimäng nagu keeleõpe, põhimõtteliselt saad ka kuulmise ja turistisõnastikuga hakkama. Teatud tasemeni.
stratt ja romu
Re: Õppimine
Noh unistus nagu ikka unistus, aga kunagi tahaks saada sama heaks kitarristiks nagu näiteks James Hetfield ja Kirk Hammett ja sinna raskema kanti. Ei tea kas need õppisid mingid võtmed või asjad pähe aga päris noorelt juba tegid keerukat muusikat. Kas see teooria teadmine aitab lugude tegemisel ka kaasa?
Re: Õppimine
Eks ikka tuleb kasuks, kui teooriat teada, aga samas saab ilma selleta ka väga edukalt. Pead ise loov olema ning kõvasti harjutama. Mina olen kirjutanud ka orkestrile lugu nii, et ei teadnud midagi helistikest.
Please excuse Jimmy for being. It wasn't his fault.
Re: Õppimine
Ise käisin samuti paar aastat rühmaõppes, kus mingilmääral õpetati ka noote ja muud teooriat.
Küll aga tegime küllalt lihtsaid lugusid, mistõttu isegi ei viitsinud teooriasse süveneda. Eelistasin mängida kuulmise järgi või vaadata kuidas teised mängivad.
Nüüd paar aastat hiljem olen kitarrimänguga aktiivselt edasi tegelenud ning mingeid takistusi pole ette tulnud.
Harjutan peamiselt kuulmise ningi katsetamise järgi.
Samuti väga palju improviseerimist/soolotamist. Väga kasulik (Y)
Viimased 2 kuud olen tegelenud ainult ühes helistikus (Dm) improviseerimisega. On tekkind palju uusi seoseid, nippe, skaalat võiks mängida une pealt tervel kaelal - kinniste silmadega. Hetkel tunnen end juba peaaegu Eric Claptonina![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)
Minu arvates väga hea viis kiireks arenguks.
Samas teistest helistikest ei jaga maad ega ilma, aga küll ka nendeni jõuan![Razz :P](./images/smilies/icon_razz.gif)
Usun ja loodan et see on hetkel parim ja kiireim viis edasijõudmiseks.
Samuti olen mõelnud eraõpetajale.. nii nädalas/2nädalas korra mõningaid näpunäiteid saada.
Küll aga tegime küllalt lihtsaid lugusid, mistõttu isegi ei viitsinud teooriasse süveneda. Eelistasin mängida kuulmise järgi või vaadata kuidas teised mängivad.
Nüüd paar aastat hiljem olen kitarrimänguga aktiivselt edasi tegelenud ning mingeid takistusi pole ette tulnud.
Harjutan peamiselt kuulmise ningi katsetamise järgi.
Samuti väga palju improviseerimist/soolotamist. Väga kasulik (Y)
Viimased 2 kuud olen tegelenud ainult ühes helistikus (Dm) improviseerimisega. On tekkind palju uusi seoseid, nippe, skaalat võiks mängida une pealt tervel kaelal - kinniste silmadega. Hetkel tunnen end juba peaaegu Eric Claptonina
![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)
Minu arvates väga hea viis kiireks arenguks.
Samas teistest helistikest ei jaga maad ega ilma, aga küll ka nendeni jõuan
![Razz :P](./images/smilies/icon_razz.gif)
Usun ja loodan et see on hetkel parim ja kiireim viis edasijõudmiseks.
Samuti olen mõelnud eraõpetajale.. nii nädalas/2nädalas korra mõningaid näpunäiteid saada.
Subscribe!
Re: Õppimine
Kui sa leiad endale sobiva õpetaja, siis kindlasti arened palju kiiremini. Ise õppides ongi selline katsetamise värk ja tihti peale pead asju mitu korda üle õppime.
Bluesi mehed ei käinud küll kuskil koolis aga kindlasti õppisid vanemate mängijate pealt. Kirk Hammet ei oleks kindlasti see mängija, kes ta on praegu, kui ta ei oleks Joe Satriani juures alustanud. Guthrie Govan on imelaps, kes on mänginud 3 aastasest peale- ei tea kui vana sa praegu oled aga arvan, et tal on vähemalt 10 aastane edumaa sinuga. Kui tahad 30 olla sama hea, kui tema, siis pead oluliselt kiiremini õppima ja seda saab kindlasti paremini teha õpetaja käe all.
Govani võrdlus keele ja muusika vahel om väga õige. Suur probleem on tavaliselt see, et kui rocki mees läheb musakooli, siis hakatakse seal klassikalist kitarri või jazzi õpetama (loomulikult on olemas ka muusikakoole kus õpetatakse "poppi", aga õpetajad on kõik ikkagi jazzu mehed).
Kui tahad tegelikult rokki õppida, siis muusikakooli minek on sama hea, kui tahaksid rootsi keelt õppida, aga lähed saksa keele kursustele.
Otsi endale õpetaja, kes õpetab seda stiili, mis sind huvitab ja sa näed, kuidas su arengu kiirus lakke tõuseb.
Tseki seda linki, kui oled õppimisest tõsiselt huvitatud: viewtopic.php?f=5&t=18701
Kristjan
Bluesi mehed ei käinud küll kuskil koolis aga kindlasti õppisid vanemate mängijate pealt. Kirk Hammet ei oleks kindlasti see mängija, kes ta on praegu, kui ta ei oleks Joe Satriani juures alustanud. Guthrie Govan on imelaps, kes on mänginud 3 aastasest peale- ei tea kui vana sa praegu oled aga arvan, et tal on vähemalt 10 aastane edumaa sinuga. Kui tahad 30 olla sama hea, kui tema, siis pead oluliselt kiiremini õppima ja seda saab kindlasti paremini teha õpetaja käe all.
Govani võrdlus keele ja muusika vahel om väga õige. Suur probleem on tavaliselt see, et kui rocki mees läheb musakooli, siis hakatakse seal klassikalist kitarri või jazzi õpetama (loomulikult on olemas ka muusikakoole kus õpetatakse "poppi", aga õpetajad on kõik ikkagi jazzu mehed).
Kui tahad tegelikult rokki õppida, siis muusikakooli minek on sama hea, kui tahaksid rootsi keelt õppida, aga lähed saksa keele kursustele.
Otsi endale õpetaja, kes õpetab seda stiili, mis sind huvitab ja sa näed, kuidas su arengu kiirus lakke tõuseb.
Tseki seda linki, kui oled õppimisest tõsiselt huvitatud: viewtopic.php?f=5&t=18701
Kristjan
Re: Õppimine
Oot Kirk käis Satriani juures siis kui Metallica kirjutas "Kill e'm All" albumit. Jah noh tihti peale (olles ise õpetaja) on teeme selline ka, et ükskõik misstiilis ma ei õpetaks, siis õpilastel on puudus tahtest. Kui ma ütlen, et mis tuleb ära teha, et sinna jõuda kuhu õpilane soovib ja kui kaua see reaalselt aega võtab, siis ikka slangitakse.
Aga noh isegi kui alustad väga noorelt on kitarrimänguga sama nagu maratoni jooksuga, tippu jõuad 28-35 aastaselt
Aga noh isegi kui alustad väga noorelt on kitarrimänguga sama nagu maratoni jooksuga, tippu jõuad 28-35 aastaselt
Re: Õppimine
Eks ma mõtlen seda , et kui oled 28-35 vanuses, siis on su tehnika juba selline, mis enam väga suurte hüpetega edasi ei arene, pigem võid areneda loominguliselt ja dünaamiliselt. Aga Kirk oli juba ennem ludistav mängija ja Satriani võib olla andis talle paar ideelist suunda ja õpetas talle laadilist lähenemist vms ja võibolla üle lahtise keele legatosid, mis hiljem kajastuvad Master of Puppets albumil. Sest Satriani ise on erinevates artiklites öelnud, et wau Kirk Hammett tuli minu juurde õppima, et ta oli juba niigi nii hea, et huvitav mida mul talle õpetada on.
Aga jah õpetamises on kyll reegel, et kogu aeg peab fun olema. Aga samas tuleb aru saada, et ka kitarrimäng on sisuliselt trenn. Väga palju tuleb teha sellist tööd, mis improvisatsioonis või loomingus ei kajastu e. tehnilisi harjutusi, mis sind edasi arendavad. Kui sa kogu aeg mängid jalgpalli, mis iseenesest on fun, ei tee sind veel heaks jalgpalluriks, selleks et jalgpallurina areneda on vaja kõksimist, tuhandeid seinasööte, standard olukordasid ja penalti löömist harjutada. Siis tötsade vahel palliga liikumist harjutada, meeletutes kilomeetrites joosta ja jooksuharjutusi teha ning erinevaid sammhüppeid, kätekõverdusi, kõhulihaste jm jõuharjutusi ka teha. Kui vigastusi ei teki, siis võib rääkida heast jalgpallurist. Treeneri/Õpetaja osa on see protsess ära jagada pisikesteks osadeks, et trenni või tunni vältel saaks väga mitme külgsete asjadega tegeletud. Siis tekib ka areng. Ning päris trenni lõpus saab alles 15 minta jalgpalli mängida
Ja see ongi fun. See kuidas sa palliga vastasest mööda liigud ongi improviseerimine/jämmimine. Võidab see, kes on rohkem käike/Lick pähe õppinud. Tema on ka parem improvisaator.
Nüüd pead ainult mõtlema, millisel tasemel jalgpalluriks sa end pead ja kus sa tahad olla. Kas hoovis sõpradega mängida, eesti kolmandas liigas või meistrite liigas. Tahes tahtmata kui soovid edasi areneda tuleb teha selliseid asju, mis sulle ei meeldi, aga on arendavad. Ma arvan,et Erki Nool ei läinud ka 25 aastat järjest trenni, kogu aeg naeru nägu peas. Aga lõpuks tasus see end ära. Sportlasele on tunnustuseks medal, muusikule publiku poolne aplaus
Aga jah õpetamises on kyll reegel, et kogu aeg peab fun olema. Aga samas tuleb aru saada, et ka kitarrimäng on sisuliselt trenn. Väga palju tuleb teha sellist tööd, mis improvisatsioonis või loomingus ei kajastu e. tehnilisi harjutusi, mis sind edasi arendavad. Kui sa kogu aeg mängid jalgpalli, mis iseenesest on fun, ei tee sind veel heaks jalgpalluriks, selleks et jalgpallurina areneda on vaja kõksimist, tuhandeid seinasööte, standard olukordasid ja penalti löömist harjutada. Siis tötsade vahel palliga liikumist harjutada, meeletutes kilomeetrites joosta ja jooksuharjutusi teha ning erinevaid sammhüppeid, kätekõverdusi, kõhulihaste jm jõuharjutusi ka teha. Kui vigastusi ei teki, siis võib rääkida heast jalgpallurist. Treeneri/Õpetaja osa on see protsess ära jagada pisikesteks osadeks, et trenni või tunni vältel saaks väga mitme külgsete asjadega tegeletud. Siis tekib ka areng. Ning päris trenni lõpus saab alles 15 minta jalgpalli mängida
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Nüüd pead ainult mõtlema, millisel tasemel jalgpalluriks sa end pead ja kus sa tahad olla. Kas hoovis sõpradega mängida, eesti kolmandas liigas või meistrite liigas. Tahes tahtmata kui soovid edasi areneda tuleb teha selliseid asju, mis sulle ei meeldi, aga on arendavad. Ma arvan,et Erki Nool ei läinud ka 25 aastat järjest trenni, kogu aeg naeru nägu peas. Aga lõpuks tasus see end ära. Sportlasele on tunnustuseks medal, muusikule publiku poolne aplaus
Re: Õppimine
Igavlen hetkel ja loen foorumit. Igaks juhuks paar mõttetera juurde, küll juba vana teema.
Edasi arened ainult siis, kui on huvi-tahe ja eesmärk olemas õppimiseks mängimiseks. Vahet pole, kas käid õpetaja(te) juures, pusid ise või õpid intermeti vahendusel. Hästi saad mängima siis, kui on kuulmine ja loo tunnetamine, soovi korral oskad loole midagi juurde anda, mitte ei ürita ainult 1:1 alati kuivalt maha mängida. Kõik ei ole kõigile samas õpitav, oma osa on ka andel looduse poolt. Olen käinud kunagi 3-4 õpetaja juures, ca 1-2 tundi maks, mingis Kitarrikoolis olude sunnil( ostsin koolituse kunagi) ca 10 x. Õpetajad on head kitarristid olnud. Ja järeldus iga kord, et need tunnid ei andnud mulle midagi suurt juurde, mitte midagi, mida ma ise ei oskas vaadata ega õppida interneti vahendusel. Mängin ca 16 a juba, akusti põhiliselt, viimase 1,5a ka elektrilist, alustasin täitsa 0-st ja omale käel, õpiku(Mätliku õpik vist) ajendil. Ennem seda mängisin akordionit, isa õpetas, hoopis teine pill aga ei olnud "hingelähedane". Nooti ei tunne, teooriast ei tea midagi. 16 aastat mänginud aga mängimine e i ole vast õige sõna, ca igal kuul sa mõned korrad kitarr kätte võetud, mõnel kuul ei kordagi, aegalalt ka tihedamini, kui tuhin peal . Põhjus - ei olnud õiget motivaatorit, kellele mängida, milleks areneda? Mille nimelt tehnikat täiustada? Lõkke ääres sõpradele mängides on suht suva tehnikast ja sellest, kui perfektselt mängid. Keegi naguinii suurt aru ei saa mängid hästi või keskpäraselt.
Ca 1,5 a tagasi sai otsustatud töölt kolleegitega teha väike bänd. Ja siis tuli ka põhjus, miks õppida tõsisemalt edasi. Selle 1,5 jooksul olen rohkem arenenud, kui viimase 10 a jooksul, ca iga päev võtan kitarri kätte. Enamus õpitust pärineb muidugi youtube vahendusel saadust. Youtubes on absoluutselt kõik sama asi saadval mis saad luust lihast õpetajate käest, õpi ainult keeled selgeks. Saad tunde võtta maailmatasemel nimedelt jne. Õpid millal ise tahad( minu jaoks suurim pluss), kui "õpetaja" ei meeldi, siis valid kohe järgmise. Lihtne! Ja lisaks ka tasuta. Mida rohkem sa mängid, seda kindlamalt ennast tunned, seda rohkem tuleb ideid kuidas lugu esitada, kuidas alustada lõpetada, midagi juurde panna omalt poolt jne. Seda huvitavam kõik sulle tundub. Ja kui on huvi, tahe siis ka õpid arened. Kindlasti leia omale mõjuv stimulaator miks ( edasi)õppida-areneda. Muidu niisama oma lõbuks ei viitsi keegi suurt areneda, sest õppimine on raske ja kui ei ole pointi milleks õppida, siis jääb kõik ripakile, ei jõua kuhugile suurt välja. Tihti alustad midagi aga ei lõpeta. Minu 5 senti on ka see, et 1:1 ilma midagi loole juurde andmata on mängia siiski kehvapoone kitarrimängija, lihtsalt "kopeerija", isegi siis kui suurepäraselt kopeerid. Õpi improviseerima ja katseta coverite puhul midagi sellest mis selles loos originaalis ei ole. Aitab loomingulisuse poolelt tublisti kaasa arengule.
Ok, ostsin ka Kõlametsa poolt koostatud õpiku ca pool aastat tagasi. Õpik tundus ahvatlev aga ei tea kas ja millal saan sellega tööd alustada, sest ei tunnes suurt puudust noodi mitte tundmisest. Õpik iseenesest on põhjalik ja vast eesti keeles ilmunutest üks täiuslikum. Kui kuulmine on siis saad ka kõrva järgi kõik mängitud. Pusid ( natukene)rohkem aga seda rohkem tulemusest rõõmu tunned.
Ja pika jutu iva on järgmine lause
Soovitan soojalt inglise keelt õppida ja youtube rohkem uurida
Väga asjalik koht ja palju materjali õppimiseks saadaval.
Edu!
Edasi arened ainult siis, kui on huvi-tahe ja eesmärk olemas õppimiseks mängimiseks. Vahet pole, kas käid õpetaja(te) juures, pusid ise või õpid intermeti vahendusel. Hästi saad mängima siis, kui on kuulmine ja loo tunnetamine, soovi korral oskad loole midagi juurde anda, mitte ei ürita ainult 1:1 alati kuivalt maha mängida. Kõik ei ole kõigile samas õpitav, oma osa on ka andel looduse poolt. Olen käinud kunagi 3-4 õpetaja juures, ca 1-2 tundi maks, mingis Kitarrikoolis olude sunnil( ostsin koolituse kunagi) ca 10 x. Õpetajad on head kitarristid olnud. Ja järeldus iga kord, et need tunnid ei andnud mulle midagi suurt juurde, mitte midagi, mida ma ise ei oskas vaadata ega õppida interneti vahendusel. Mängin ca 16 a juba, akusti põhiliselt, viimase 1,5a ka elektrilist, alustasin täitsa 0-st ja omale käel, õpiku(Mätliku õpik vist) ajendil. Ennem seda mängisin akordionit, isa õpetas, hoopis teine pill aga ei olnud "hingelähedane". Nooti ei tunne, teooriast ei tea midagi. 16 aastat mänginud aga mängimine e i ole vast õige sõna, ca igal kuul sa mõned korrad kitarr kätte võetud, mõnel kuul ei kordagi, aegalalt ka tihedamini, kui tuhin peal . Põhjus - ei olnud õiget motivaatorit, kellele mängida, milleks areneda? Mille nimelt tehnikat täiustada? Lõkke ääres sõpradele mängides on suht suva tehnikast ja sellest, kui perfektselt mängid. Keegi naguinii suurt aru ei saa mängid hästi või keskpäraselt.
Ca 1,5 a tagasi sai otsustatud töölt kolleegitega teha väike bänd. Ja siis tuli ka põhjus, miks õppida tõsisemalt edasi. Selle 1,5 jooksul olen rohkem arenenud, kui viimase 10 a jooksul, ca iga päev võtan kitarri kätte. Enamus õpitust pärineb muidugi youtube vahendusel saadust. Youtubes on absoluutselt kõik sama asi saadval mis saad luust lihast õpetajate käest, õpi ainult keeled selgeks. Saad tunde võtta maailmatasemel nimedelt jne. Õpid millal ise tahad( minu jaoks suurim pluss), kui "õpetaja" ei meeldi, siis valid kohe järgmise. Lihtne! Ja lisaks ka tasuta. Mida rohkem sa mängid, seda kindlamalt ennast tunned, seda rohkem tuleb ideid kuidas lugu esitada, kuidas alustada lõpetada, midagi juurde panna omalt poolt jne. Seda huvitavam kõik sulle tundub. Ja kui on huvi, tahe siis ka õpid arened. Kindlasti leia omale mõjuv stimulaator miks ( edasi)õppida-areneda. Muidu niisama oma lõbuks ei viitsi keegi suurt areneda, sest õppimine on raske ja kui ei ole pointi milleks õppida, siis jääb kõik ripakile, ei jõua kuhugile suurt välja. Tihti alustad midagi aga ei lõpeta. Minu 5 senti on ka see, et 1:1 ilma midagi loole juurde andmata on mängia siiski kehvapoone kitarrimängija, lihtsalt "kopeerija", isegi siis kui suurepäraselt kopeerid. Õpi improviseerima ja katseta coverite puhul midagi sellest mis selles loos originaalis ei ole. Aitab loomingulisuse poolelt tublisti kaasa arengule.
Ok, ostsin ka Kõlametsa poolt koostatud õpiku ca pool aastat tagasi. Õpik tundus ahvatlev aga ei tea kas ja millal saan sellega tööd alustada, sest ei tunnes suurt puudust noodi mitte tundmisest. Õpik iseenesest on põhjalik ja vast eesti keeles ilmunutest üks täiuslikum. Kui kuulmine on siis saad ka kõrva järgi kõik mängitud. Pusid ( natukene)rohkem aga seda rohkem tulemusest rõõmu tunned.
Ja pika jutu iva on järgmine lause
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
![Rolling Eyes :roll:](./images/smilies/icon_rolleyes.gif)
![Wink :wink:](./images/smilies/icon_wink.gif)
Edu!
Piisavalt võime ja palju (el.)kitarre, kitarrimängu oskusi on oluliselt vähem:)